U prethodnim epizodama...
Stigli smo. Ovdje radim subotom.
Trebao bi navratiti. -Cijelu prošlu sedmicu,
poznati njujorški pisac, g. Harry Quebert
dolazio je ovamo svaki dan. Je li ovo jedan od najboljih restorana?
Da, gđo. Quinn. -Da, mama.
Ne zovi me mama, u redu? Ovo nije seoska krčma.
Šta se desilo s onim nedužan dok se ne dokaže krivnja?
Ne mogu je samo ostaviti. Povraća mi se od cijele te stvari.
Sranje... -Vrati se u New York, Marcuse.
Drži se podalje od svega ovoga.
Kako nisam čuo za Nolu Kellergan, a toliko puta sam bio ovdje?
Dok smo našli leš, sve je to bilo davna prošlost.
Hoću da mi ispričaš o Noli, ko je bila.
Moram znati sve, Harry, ako ćemo te izvući odavde.
Harry nije ubio tu djevojku, Travise, znam to. -Zato što ti je prijatelj?
Zato što je vani neko ko ne želi da otkrijem ko je to uradio.
Idi kući, Goldman
Ovo je ozbiljno, Marcuse. Trebao si ovo predati Gahalowoodu.
Vidio sam puno ludih sranja kao policajac. Ljudi u ovom dijelu države
rade puno odvratnih stvari sa sjeckalicama za drvo i sjekirama...
Ali ja imam dvije kćerke i ne mogu zamisliti da prođem
ono kroz šta je g. Kellergan prošao. -Izlazi... Molim te, samo otiđi.
Hej... Hej!
Obrada by: www.exyusubs.com
Hvala što si došao. -Jesi li čuo za auto?
Ne, nisam ništa čuo. Šta se desilo?
Kaži mi šta se desilo. -Tvoja Corvette je sinoć spaljena.
Marcuse? -Zdravo, Travis.
Jesi li dobro? -Da, da, vraćao sam se,
i dok sam skretao na prilaz, ja...
Vidio sam nekog kako trči u šumu, a onda sam vidio plamen.
Bi li mogao identifikovati osobu koju si vidio? -Ne, bilo je pretamno.
Šefe Travis! Ovo sam našao blizu auta.
"Treći put"?
Treće upozorenje. Letiš
Da, drugo sam primio juče.
Rekao sam ti, Marcuse, ovo nije šala. -Znam, znam.
Ostaviću patrolni auto ovdje preko noći, za svaki slučaj.
U redu. -Travis Dawn je dao da se analizira poruka,
ali zaista izgleda da neko ne želi da kopam po ovome.
Znaš da trebam pred veliku porotu sljedećeg utorka.
Roth kaže
da su skoro uvijek na strani tužilaštva. -Da.
Ovo je poput košmara. Iz kojeg se ne mogu probuditi.
Znaš, uhapse mi, a ja mislim da ću biti vani za nekoliko sati...
A sad bih mogao... trunuti ovdje do kraja života.
Hej, nećeš otići u zatvor, u redu? Ja i Roth,
ovdje smo da se pobrinemo da se to ne desi.
Kaži mi više o sebi i Noli, zajedničkom vremenu izvan Clark's.
U redu.
Stvari su se desile bez moje namjere. Osjećao sam se sigurno u Clark's.
Profesionalno. Ali dan kad me pozvala na koncert,
dan kad sam upoznao njenog oca, tad sam znao da sam u nevolji.
...hvala puno na ovoj velikodušnoj donaciji... -Izvinite.
Samo te želim upoznati s nekim. -Naravno.
G. Quebert? -Da?
Izvinite što vas prekidam. Završila sam za danas.
Samo sam vas htjela upoznati s mojim ocem.
Velečasni David Kellergan, ovo je g. Quebert.
Zadovoljstvo mi je upoznati vas. -Vi ste čuveni pisac
koji je ukazao milost našem gradiću. -Mislim da je vaš gradić
meni ukazao milost. -Trebali biste navratiti u crkvu
jedne nedjelje. To je mala zajednica, ali puna dobrih ljudi.
Siguran sam da ćete se uklopiti. -Puno vam hvala na pozivu,
ali mislim da mi je Thoreau bliži.
Duša mi oživi kad sam sam u prirodi.
Možda ćete mi jednog dana dopustiti da vam predstavim
pravu radost katoličke zajednice... -U redu... -U redu, tata.
Idemo. Danas je školska priredba u 5:30.
Moja kćerka ima anđeoski glas. -Zaista?
Prestani. -Nola, sad ostavi g. Queberta na miru.
Zašto bi htio ići na školsku priredbu?
Možda želi pauzu od pisanja. -Da. Pa, da budem iskren,
imam puno posla. -Eto. Vidiš?
Želim vam ugodno veče, g. Quebert.
Bilo mi je zadovoljstvo upoznati vas, velečasni. -Takođe.
Sretno. -Hvala.
Čini je vrlo fin. -Da, jeste.
Zdravo! G. Quebert? -Da.
Ja sam Maggie Pratt. -Zdravo, Maggie.
Ovo je šef Pratt. -Zdravo, šefe.
Ja sam njegova žena. Čast mi je upoznati vas...
Dame i gospodo, želio bih vam poželjeti dobrodošlicu
na Talent šou škole Montburry na kraju školske godine.
Trebala bi ići kući. -Zašto ste istrčali?
Trebala bi ići kući. Malo sam... pio sam.
Malo sam pijan. -Zašto si pio, Harry?
Samo sam umoran od samoće.
Ovdje sam da ti pravim društvo.
Pročitala sam tvoju knjigu, Harry, "Ogledalo života"?
Slomila mi je srce.
Tako je otvorena i lijepa i...
hrabra.
Hvala ti. Možda je samo...
lakše...
pisati o svijetu nego... živjeti u njemu.
Nije lakše, sigurnije je.
Kao voziti bicikl bez kočnice.
Ali ko želi voziti bicikl s kočnicom?
Sad ja zvučim kao da sam pijana.
Je li ti se svidjela pjesma? -Da.
Jesi li je čuo do kraja? -Da.
Tvoj tata je bio u pravu. -U vezi s čim?
Imaš anđeoski glas.
Pa, morao sam je izbaciti iz glave.
Pa sam se naredne sedmice pokušao zbližiti s Jenny...
Jenny who works in the diner.
Bila je fina djevojka. Bila je slatka. Zabavna
Sviđala mi se. Flertovala je sa mnom,
a s 26 godina, počela je da se brine
što živi u domu s roditeljima. -Moraš nešto pojesti, Harry.
Dobićeš žgaravicu ako nastaviš na gladan stomak
piti 2 l kafe. -U redu, uzeću dva jajeta na oko,
slaninu... Imate li engleske mafine? -Da, imamo.
Mogu li dobiti grilovani mafin s malo maslaca?
O, to je velika narudžba... -Znam,
i pola litra kafe bi bilo sjajno. -U redu, sjajno.
Bože... Kako ide?
Znaš, znaš... Ispunjavam stranice. -Da? Ovo
može zvučati napadno, ali o čemu je knjiga?
Reći ću ti kad... otkrijem. Ali znam
da ću je smjestiti u mali grad pored okeana.
Nadam se da ti je to što si ovdje dalo inspiraciju. -Jeste i obećavam
da ću izmijeniti sva imena da zaštitim nedužne.
U redu, pa... idem po tvoj šminkerski engleski mafin.
Sjajno. Imate li borovnice?
Hrskavu slaninu, imam sve.
Grilovani engleski mafin, slaninu i jaja za izuzetnog gospodina Queberta.
Sviđaš mu se. -Bože, prestani biti voajer, mama.
Samo je fin. -Mislim da zasniva lik na tebi.
Ne bi me iznenadilo ako je to glavni lik. -Ne budi smiješna.
Vidjela sam ga. Uvijek zuri u tebe,
a onda brzo nešto zapiše, znaš, kao tvoje manire?
Ili nešto što si rekla. -Zamišljaš stvari, mama.
Čovjeka poput Harryja Queberta
neće zainteresovati konobarica iz malog grada.
A zašto ne? Lijepa si, pametna.
Upravo si vrsta žene o kojoj muškarci pišu knjige.
Vjeruj mi. Nisam podigla kraljicu maturske zabave
da bi provela život služeći hamburgere i pomfrit.
Zdravo, Jenny. Jen...
Zdravo, Jenny. Zdravo, Jenny.
Thunderbolt i Lightfoot igraju u Montburryju u subotu.
Radi se o pljačkašima banke i potjeri za autom, pa će biti žestoko.
Želiš li ići?
Možda večerati u restoranu pored pošte?
Da. U redu.
Zdravo, Jenny. -Zdravo, Travis.
Kafu? -Naravno.
Pa, Jenny, pitao sam se...
Da?
Kino. -Šta je s kinom?
Ja... desila se pljačka
u kinu u Montburryju. -Bože moj, to je užasno.
Ustvari, bila je u pošti. -Čekaj, u pošti ili u kinu?
Ustvari, ono što pokušavam... -Jenny! Jenny!
Izvini, Travis. Mama je zaista grozno raspoložena u zadnje vrijeme.
Uživaj u kafi.
Pljačka... U kinu.
Jenny je bila... fina djevojka, zaista fina djevojka.
Ali nije bila Nola.
Nikad nisam sreo nekog tako otvorenog i prirodnog.
Išao sam u Clark's svake subote.
Vodili smo nevjerovatne razgovore.
Bila je toliko radoznala o svemu, muzici, knjigama, umjetnosti.
Probudila je nešto u meni, životnost koju godinama nisam osjetio.
Dan bi proletio i oko... 6 sati ona bi završila.
Uvijek bih joj ponudio prevoz kući. Povezao bih je pola puta,
a onda je htjela šetati sa mnom barem dio puta.
Bio sam... rekao sam, "Ne."
Ne možemo šetati." Blo je komplikovano.
Šetanje nije zločin. -Ne, ljudi će početi postavljati pitanja.
Pa? Reći ćemo im istinu.
Da smo pričali o Forsteru i Dickensu i zašto je "Tosca" Marije Callas
još uvijek najbolja izvedba operske pjevačice.
Nemam nikog drugog s kim bih pričala o tim stvarima.
Samo bih željela da možemo biti zajedno, a da se ne moramo kriti.
Jednog dana, prije no što je izašla iz auta,
pitala me da li bismo nekako pobjeći u subotu.
Izmisli bi izgovor za gđu Quinn, a Jenny bi je zamijenila.
Odlučio sam da bismo mogli u Rockland na jedan dan.
Harry, to...
Ne trebaju mi tvoje osude, Marcus.
Ako misliš da nisam proveo zadnjih 30 godina osuđujući sam sebe,
onda me uopšte ne poznaješ.
Sranje, sranje...
Sranje! -U redu, šta se dešava?
I zašto si tako obučena? Gdje ti je uniforma?
On uvijek dolazi subotom. Harry.
Zato sam rekla da ću zamijeniti Nolu. Pa, gdje je on?
Je li znao da radiš danas? -Ne.
Zaboga miloga, čovjek ne čita misli.
Kako bi znao da si ovdje?
Pretpostavljam... -Da? Vidiš? -Da, u pravu si, nije mogao znati.
Koja budala, pogledaj me... Bila sam sva dotjerana, a nemam gdje otići.
Ne mora značiti. Evo šta ćeš uraditi.
Otići ćeš u Goose Cove i odnijeti mu piknik ručak.
Mislim, jadni čovjek vjerovatno je radio toliko naporno
da je zaboravio da jede. Postoje dva puta do muškog srca,
jedan preko njegovog stomaka, a drugi preko... lijepe haljine.
Polako. U redu, sad idi kući i znaš,
dotjeraj se. -U redu.
U redu.
Tako su lijepi, zar ne?
Tako graciozni i slobodni. Znaš, jednom kad nađu partnera,
ostanu zajedno cijeli život. -Zaista?
Mislim da bi trebao unijeti galebove u knjigu.
Ako želiš, staviću ih na svaku stranicu. -O čemu je tvoja nova knjiga?
Je li ljubavna priča? -Na neki način.
S puno monogamnih galebova.
Šta si rekla roditeljima? -Da sam s prijateljicom, Nancy.
I otišle smo rano da provedemo dan
na čamcu oca njenog momka Teddyja. -A gdje je Nancy?
Na čamcu s Teddyjem. Sama.
Rekla je da sam s njima, pa su Teddyju roditelj dopustili da uzme čamac.
Šta?
Halo?
"Idem tamo samo da je vidim, da budem blizu nje.
Ona je sve o čemu sam sanjao... -Blizu nje.
Opsjednut sam zvukom njenog glasa,
njenim smijehom, očaran njenim čistim sjajem.
Znam da ne bih trebao ići tamo. Ona je tako mlada.
Trebao bih otići, pobjeći, nikad se ne vratiti,
ali radim upravo suprotno. Jesam li lud?"
Još jednu čašu? -Molim vas.
Znate, subota nije ista bez vaše kćerke, velečasni.
Vrlo je lijepo od vas što ste joj dali slobodan dan, gđo Quinn.
Ustala je u zoru da ide jedriti s prijateljima, pa...
Podigli ste tako slatku djevojku. -Hvala, gđo Quinn.
Cijenim što to čujem, hvala vam.
Nema traga od čuvenog pisca danas? -Mislim da je kod kuće.
Znate, zauzet, zauzet. Šarmantan muškarac.
Jeste li ga upoznali? -Nadam se da ću ga ubijediti da postane član
naše zajednice. Trebamo ljude poput njega
da ovaj grad krene naprijed.
Pa, mislim da će dugo biti ovdje.
Samo između nas, velečasni, mislim da on i moja Jenny... -Zaista?
Za vas, gđo Quinn.
Čestitam. -Hvala.
Znate šta?
Organizovaću malu vrtnu zabavu,
pokazati mu da nismo malogradske seljačine
i da bi mogao biti sretan ovdje.
Nadam se da ćete nam se pridružiti. -Zlatni ste.
Hvala vam.
O čemu razmišljaš?
Ne mogu dočekati da napustim Sommerdale.
Osjećam se kao da se gušim tamo. -Pa, to možeš osjetiti bilo gdje.
Mislim, pokušaj živjeti u malom gradu u kojem je tvoj otac pastor,
a tvoja majka, ona... Tvoja majka, ona...
Pa, nikad nije bila mlada. -Taj osjećaj je univerzalan
kad živiš s roditeljima. -Moj otac je... on je dobar čovjek,
samo je zaista religiozan.
Ima čudne ideje i... moja majka kaže da moramo vjerovati u boga,
inače će nas on kazniti.
Vjeruješ li u boga, Harry?
Misliš li da je u redu ne voljeti svoju majku?
Ljubav nije obaveza.
Halo?
Harry?
Zatvori oči. -Šta je?
Ispruži ruke.
Šta si uradila? -Sad možeš otvoriti oči.
Hvala ti. -To je iz...
one male radnje pored bara. Sjećaš se toga?
Samo sitnica
da nikad ne zaboraviš ovaj dan. -Neću.
Šta je ovo? -Da staviš suhi kruh.
Tako da možeš hraniti galebove.
Moraš hraniti galebove, Harry, to je veoma važno.
U redu, obećavam ti, hraniću galebove svaki dan.
Kaži mi nešto lijepo.
Kaži mi da sam tvoja draga Nola.
Ti si moja draga Nola.
Šta je? -Ne mogu.
Ne možemo ovo raditi.
Pričaj sa mnom.
Ne bismo se trebali viđati, Nola.
A sad se već smrkava.
Trebala bi ići. Samo...
Smrkava se i trebala bi ići.
Ne želim ići. -Znam, ali moraš ići.
Hajde, nestaće dnevnog svjetla, a moraš se naći s prijateljicom.
Hvala ti na predivnom popodnevu.
Hvala tebi.
Moraš ići.
Znao sam da je pogrešno osjećati ono što sam osjećao.
Morao sam to nekako okončati,
prije no što stvari odu predaleko. -Kako si to uradio?
Bio je to dan kad sam odlučio da se distanciram od Nole.
Morao sam naći nekog zbog koga me svijet ne bi osuđivao što je volim.
Nekog zbog koga ne bih sam sebe osuđivao.
Ne, u njoj ti dupe izgleda veliko. Ne želiš da Harry pomisli
da se toviš, zar ne? Probaj nešto drugo.
Ovo je pravi košmar. -Nađi nešto drugo, dušo.
Šta se dešava, zečiću? -Rekla sam to, Bobbo.
Harry Quebert vodi Jenny u Augustu da gledaju vatromet.
Ko je Harry Quebert? -Čuveni pisac iz New Yorka,
čuvena ličnost u gradu. Idi se presvući, brzo!
Mislio sam da idemo na roštilj kod komšija.
Idemo, ali... -4. je juli. -Kasnije, u redu?
I molim te, šta god da uradiš, ne reci Harryju Quebertu
da jedemo hamburgere kao obični ljudi. -Ali mi jesmo obični ljudi,
i ja volim hamburgere. To vodiš restoran s hamburgerima.
Hej, nema sjedanja! Sve ćeš pogužvati.
Znaš li koliko vremena sam čistila? Sad se idi presvući.
U šta? -Odijelo.
Ne možeš primiti Harryja Queberta u prljavim čarapama i gaćama.
Moram promijeniti i gaće? -Šta... -Može li ova?
Predivna je, dušo. Izgledaš kao prava princeza.
Znaš, mislim da bi trebala probati crvenu. U redu?
Ne, zaista, naglašava sve tvoje adute! Koji vrag radiš?
Sad je 6:50, on će biti ovdje za 10 minuta.
Idem, idem... -Crvena ima fleku!
Možda bismo mu mogli reći da sam bolesna. Ili da sam umrla?
Sranje! Poranio je. Kreni, idi!
Idi, idi, idi! Brzo, brzo!
Zdravo! -Maggie.
Da. -Šta radiš ovdje?
Vrijeme je za lutriju. -O, lutrija, naravno.
Upiši me za dva paketića. -Dva? -Da, da.
Cijela dva paketića? -Da. -Hvala.
Slušaj, sad idi i zabavi se,
i pazi na vatrometu. Ne bih voljela da izgubiš oko.
Hvala ti što podržavaš priredbu. Prva nagrada je put u Adirondacks.
Zar to ne bi bilo božanstveno. -Da!
Slušaj, moram ići. Stavila sam pitu u rernu.
Ne osjetim miris. -O, jadnice.
Toliko ljudi danas pati od alergije. -Ja nemam alergiju...
Nola! Šta radiš ovdje?
Mislila sam da bismo mogli razgovarati. I jesti?
Čak sam donijela i flašu vina. Očeva je, ali on rijetko pije,
pa mislim da mu neće nedostajati.
Nadala sam se da možemo imati piknik na plaži,
i onda naći zaklonjeno mjesto da razgovaramo? -Ne mogu.
Mislio sam da smo razgovarali o ovome.
Znači, čak ne smijem ni pričati s tobom?
Moram ići u Bar Harbor. Moj izdavač je u Camdenu za 4. juli.
Žao mi je. Biće zaista dosadno, garantujem.
Pa, zašto ne... Daj da te odvezem kući, u redu?
Ne, ne, ne... -Samo da uzmem ključeve, samo da uzmem ključeve.
Ne, u redu je, prošetaću. Ne želiš da te izdavač čeka.
Izvinjavam se ako sam ti smetala.
Evo ga. Tačno na vrijeme.
Svi na svoja mjesta! Svi na svoja mjesta.
Jenny, na vrh stepeništa. -Zar ne možemo samo biti prirodni?
Bobbo...
G. Quebert. Je li već vrijeme?
Uđite, molim vas i oprostite na neredu.
Jenny! G. Quebert je ovdje.
Donijeću ti torbicu. -U redu.
Izvoli. -Hvala, mama.
U redu. -Je li upalilo?
Je li izlaženje s Jenny pomoglo da skreneš misli s Nole
kao što si želio? -Lijepo se provedite.
Da, hvala vam. -Vozite oprezno. -Ne, ali sam nastavio pokušavati.
Bila je krasna djevojka, a znao sam da joj se sviđam,
pa sam je iskoristio, ulio joj nadu.
Uvijek sam se loše osjećao zbog toga.
Moraš prestati s tom istragom, Marcuse. -Zašto bih prestao?
Jer si meta i zabrinuta sam za tebe.
Jenny... ne mogu otići dok ne shvatim šta se desilo prije 33 godine.
Želiš li prošetati? -Da.
U redu, idemo. Kad je tvoja knjiga, "G kao Goldstein", izašla,
bože, Harry je bio tako ponosan. Kupio je desetine primjeraka.
Dijelio ih je svima. -Zaista?
Onda se činilo da se nikad nisi javio Harryju.
Pretvarao se da mu nije bitno, ali činilo se da kad si postao poznat,
odbacio ga poput kamena.
Da, u pravu ste. Bio sam govno.
I zato sam ovdje, da mu se iskupim.
Mislila sam da je zato što tvoj izdavač želi da napišeš knjigu o tome.
Želi, a ja sam odbio.
Ali moraš. Prvo kažem da ne bi trebao istraživati,
jer sam bila zabrinuta za tebe, ali sad kažem da bi trebao napisati knjigu.
Samo...
Harry nije mogao uraditi te stvari.
Moraš reći ljudima da on nije neko čudovište.
Još uvijek ga volite, zar ne?
Izvinite, ja... -Mislim da sam ga mogla usrećiti.
Ali ne dobijemo uvijek život koji želimo, zar ne?
Sanjala sam da postanem filmska zvijezda, ali samo sam kraljica pomfrita.
Jeste li ikad posumnjali onda da su Harry i Nola... -Nikad.
Imala je 15! Pastorova kćerka.
Bilo je to nezamislivo. -U redu.
Ako ne zamjerate što pitam, je li ikad išta bilo između vas i Harryja?
Ne baš.
Da, izašli smo nekoliko puta. Bio je veoma popularan među ženama.
Mislim, slavna ličnost iz New Yorka
pojavi se u ovakvom mjestu...
Znate da je kad je došao ovdje bio nepoznat, zar ne?
Da, bio je profesor u srednjoj školi. Potrošio je svu ušteđevinu
da iznajmi kuću u Goose Coveu, dođe ovamo, pokuša uspjeti kao pisac.
Nisam imala pojma. -Da, kad je doselio ovamo, napisao je jedan roman,
"Ogledalo života", ali mislim, bože, nije to bio uspjeh.
Ne, Harry nije bio čuven do "Izvora zla",
koji je očito napisao tek kad je došao ovdje.
Stari dobri Harry!
Bilo je lijepo, ali živjela sam u snu.
Da sam samo tad znala ono što sad znam.
Ali hej, imam muža koji me voli,
kojeg volim, a moji burgeri su poznati
u cijeloj državi. Život mi nije ispao tako loš.
Ne. Mislim da nije.
Ostani na slučaju, Marcuse.
Hej! -Nisam znao gdje si.
Sad sam ovdje.
Sad je 2008, čovječe. Ta stvar je nestala s iPodom.
Naredniče Gahalowood, čemu dugujem ovu čast?
Primio sam poziv od šefa Dawna o vatri u petak uveče?
Da. Da, zabrinut je.
Moram priznati da je možda u pravu. -To je slatko.
Zabrinut si za mene? -Ne. Ne, ne ja. On je.
Ovdje sam da se pobrinem da se ta stvar ne pogorša.
Zašto mi nisi rekao da si primio anonimno pismo?
Jer si me izbacio iz ureda, sjećaš se?
Želiš pivo? -Da, čovječe. -Popijmo pivo, hajde.
Pa, kako ide tvoja istraga? -Moja istraga?
Znači, sad si zainteresovan. -Recimo samo
da ti je kredibilitet skočio otkako je neko počeo da ti prijeti.
Razgovarao sam s Davidom Kellerganom.
Pokazao mi je Nolinu sobu. Pretpostavljam da si je i ti vidio.
Da. -U redu.
Ako je Nola bježala, kako objašnjavaš činjenicu
da nije ponijela ništa sa sobom? -Jer nije bježala.
U redu, ako je oteta,
zašto nije bilo tragova nasilnog ulaska? I zašto bi uzela torbu
u kojoj je bio rukopis? -Možda zato što je poznavala ubicu.
Možda su čak imali aferu.
Pojavi se ispod prozora, kao što je ponekad radio,
ubijedi je da pođe s njim,
možda samo u šetnju... -To je tvoja teorija?
Quebert ubije djevojku, zakopa rukopis s tijelom.
Možda zato što je osjećao grižnju savjesti.
Ne znam, bila je to knjiga o njihovoj ljubavi, a ta ljubav ju je ubila.
Još uvijek mislim da je to sranje. Znaš, ja poznajem Harryja.
Poznajem Harryja i ne... -Na rukopisu je posveta.
Posveta? Šta piše? -To ti ne mogu reći.
To je povjerljivo. -Ne zajebavaj se sa mnom, naredniče.
Ne možeš se kriti iza povjerljivosti kad ti odgovara.
Piše, "Zbogom draga Nola."
Znao sam da je pogrešno osjećati to što sam osjećao.
Morao sam to prekinuti prije no što stvari odu predaleko.
Kako si to uradio? -Bio je to dan
kad sam odlučio da se udaljim od Nole zauvijek.
Morao sam naći nekog,
a da me svijet ne osudi što je volim.
Nekog zbog koga ne bih osuđivao samog sebe...
"U proljeće 2008,
ubrzo nakon što je moja prva knjiga, "G kao Goldstein",
postala nacionalni bestseler,
otkrio sam da je moj profesor s koledža, Harry Quebert,
jedan od najpoštovanijih pisaca u državi
i moj uvaženi mentor, bio u vezi s 15-godišnjom djevojkom
kad je on imao 34. Bilo je to ljeto 1975.
Velika porota je danas odlučila da postoji dovoljno dokaza
za suđenje piscu Harryju Quebertu zbog otmice
i dva ubistva... ...Deborah Cooper,
čije tijelo je pronađeno u njenoj kući
30. augusta 1975, i 15-godišnje...
Gledaj na to ovako, da nije optužen,
ne bismo imali pristup njegovom spisu.
Sranje, ovo nije dobro. -Možeš li prestati to govoriti?
Sranje... -Samo... -Da, izvini. -Ne, ti si mu advokat, čovječe.
Trebao bi pogledati njegov spis i biti ohrabren.
Pa, ovo su izjave baštovana
koji su pronašli ostatke, Harryjeva...
A ova je od Tamara Quinn...
u kojoj tvrdi da ima konkretan dokaz
da je Harry bio zaluđen Nolom,
ali kad je nestao, niko joj nije vjerovao.
Je li to uvjerljivo svjedočenje? -Poroti?
Da. Nemamo to čime pobiti.
Isuse Kriste, ima li išta u ovom spisu što ga ne osuđuje?
Pa... možda ovo.
Kad dobijemo rezultat analize rukopisa,
cijeli slučaj tužilaštva će se raspasti poput kuće od karata.
Uz malo sreće, možda nećemo morati na suđenje.
Da, ali mislim, čak i da ovo bude potvrđeno kao Harryjev rukopis,
čak i ako je napisao ovo, to ne znači da ju je ubio, zar ne?
O čemu pričaš, jebote?
Htjela je da je zoveš "Draga Nola"? Da?
Ne? Da ili ne?
Da. -Slika s mjesta zločina.
Možeš li pročitati šta je na prvoj strani prokletog rukopisa?
Kad si mi planirao reći, jebote?
Uvjeravam te, to nisam ja napisao.
Proklete slučajnosti su jebeno loše, Harry, u redu?
Neću ti lagati, mislim,
vas dvoje planirate pobjeći, poruka... -Ja nisam ubio Nolu.
Koliko ti puta moram reći? Ja nisam ubio Nolu.
Ja nisam... perverznjak. Nikad je nisam dotaknuo.
Nikad. -Govorimo o 15-godišnjoj djevojčici.
I ti misliš to isto? -Prijatelji smo 10 godina, Harry,
nikad nisi pomenuo ništa od ovoga. -Ako ti nisi napisao to,
ko je onda? -Ne znam, nisam joj rekao.
Ko je još znao za tebe i Nolu? Je li Tamara Quinn znala?
Moguće, ne znam. Možda je Nola... Možda je Nola rekla
nekoj prijateljici u školi. Možda najboljoj prijateljici, Nancy?
Ne mogu te braniti ako kriješ stvari od mene.
Ne krijem ništa od tebe!
Gospodine!
Ubrzo nakon što je Nola nestala, počeo sam primati anonimna pisma,
a onda je to prestalo četiri ili pet mjeseci nakon toga.
Ne znam zašto, ali prestala su dolaziti.
Nije ti palo na pamet da mi to kažeš... -Isuse!
Čak ni kad sam ja počeo primati anonimna pisma?
Nisam... slušaj, ja... nemam više pojma šta se dešava.
Jesi li ih zadržao? -Da, naravno da sam ih zadržao.
Ne znam odakle ti ideja
da je ovo biti iskren prema svom advokatu, ali nije.
Ne svaljuj ovo na mene. Zašto sam još uvijek ovdje?
Zašto nam nisi rekao za poruke?
Ne misliš da je to važno? -Upravo nam je rekao za poruke.
Upravo nam je rekao za poruke, u redu? Fokusirajmo se na to.
One su u Goose Coveu? -Da.
U mom uredu, u enciklopediji. -Naći ću ih. Naći ću ih.
U redu. -Moraš mi vjerovati.
U redu. -Spaljuju moje knjige.
Kleveću me. Ja nisam ta osoba.
U redu.
Znam šta si radio s onom 15-godišnjom djevojčicom.
A uskoro će znati i cijeli grad.
Godišnjak srednje škole Montburry... 1975.
Nolin razred. -Evo.
To je to, "Nancy Hattaway." To je to.
Nancy Hattaway je ona koju je Harry pomenuo.
Nancy Hattaway ima prodavnicu odjeće
na Shore Roadu, južno od grada.
Zdravo. -Zdravo. -Izvoli?
Jeste li vi Nancy Hattaway? Ja sam Marcus Goldman...
Pisac. Vidjela sam tvoju sliku. -Da.
Prijatelj si Harryja Queberta. -Da.
Nadao sam se da vam mogu postaviti nekoliko pitanja. Imam utisak
da ste vi i Nola Kellergan bile dobre prijateljice
dok ste išle u školu. -Bile smo prijateljice
otkad je došla u Sommerdale. Živjele smo skoro kuću do kuće
na aveniji Terrace. Provela je puno vremena u našoj kući.
Rekla je da voli dolaziti jer imam normalnu porodicu.
"Normalnu", kako to mislite?
Pretpostavljam da si upoznao njenog oca?
Da. -On je veoma strog čovjek.
Regrutovan je iz svoje parohije u Alabami
da oživi zajednicu ovdje u St. Jamesu, što je i uradio, definitivno.
Bio je prilično vatren govornik. Inspirisao je ljude.
Ali...? -Ali Nolin porodični život nije bio sretan,
uprkos vanjskom izgledu...
Zakloniću te dok se presvučeš, a onda ćeš ti mene, u redu?
U redu, ali ne gledaj. Svjesna sam nedostataka vlastitog tijela.
To je smiješno, imaš predivno tijelo.
U redu, evo... -Ne, ja ću! -Nola...
Nola, jesu li to modrice? -Ne... -Nola, da li te neko tuče?
Nije to ništa. Pala sam s bicikla neki dan.
Nola, možeš mi reći, u redu je.
Bila je to moja mama.
Udarila me kad sam se vratila iz Bar Harbora u subotu.
Šta? Tvoja mama?
Kaže da sam zločesta djevojka.
To je ludo. O čemu pričaš?
Htjela je da me nauči lekciju i u pravu je.
Ja sam zločesta djevojka.
Lagala sam joj o tome gdje sam bila, s kim sam bila.
Mislim da bi trebala pričati s nekim o ovome, Nola.
S bolničarkom u školi ili tako nešto.
Ne, zaslužujem ovo. -Ne... -Zaslužujem ovo!
Nije to ništa.
Ja ću... -Ne, samo me ne diraj, u redu?
Samo želim ovo obući,
a ti još uvijek možeš u vodu, u redu? -U redu.
Znali ste da viđa nekog? -Ona mi je dala nagovještaje o njemu.
Znala sam da je stariji čovjek. -Jeste li znali da je Harry Quebert?
Bože, ne. Saznala sam za Harryja na TV-u, kao i svi drugi.
Ali Nola mi je rekla za starijeg muškarca s kojim se spetljala tog ljeta.
Slao je svog jezivog vozača po nju.
Sjećate li se njegovog imena? -Nema šanse da ga ikad zaboravim.
On je jedan od najbogatijih ljudi u Maineu.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Mirh@